Svečanom Misom na Rivi Splićani proslavili svog zaštitnika, sv. Dujma
Apostolski upravitelj Splitsko-makarske nadbiskupije, Želimir Puljić, na splitskoj Rivi predslavio je svečano misno slavlje na dan sv. Dujma.
![](/sites/default/files/styles/emisija_cover_1140x620/public/2023-05/sv%20dujam.jpg?itok=FQYXy6JF)
''Na Starome placu prije sto lita počela se pisati bila povist Splita'', veli jedna pjesma koju pjeva poznati Zadranin. Sjećam se i svojih studentskih dana u Splitu (tamo sedamdesetih) kako smo u rano nedjeljno poslijepodne napeto gledali sportska natjecanja na toj ''Staroj placi'' s naše bogoslovske terase iz Zrinsko-Frankopanske. Povijesti hrvatskoga nogometa pridružili su se prije dva tjedna i ''mladi majstori s mora'' i obradovali svoju publiku i stanovnike ovoga grada. Ne bih htio ovu svečanost ''kontaminirati športom i navijanjem''. Ali, pjesma o Starom placu, gdje se ''pisala bila povist Splita'', bila mi je inspiracija podsjetiti na dugu povijest ovoga grada, koja se piše ne samo ''stotinu lita'' već nekoliko tisuća godina, ovime je započeo svoju homiliju mons. Puljić.
Naime, nalazište predmeta na Gripama iz bakrenog doba potvrđuje da su ovdje bila naselja u kojima su ljudi živjeli i radili još krajem 3. tisućljeća prije Krista. Već dva milenija ovo ozemlje obilježeno je znakovima kršćanstva. Od četvrtog pak stoljeća ono je u znaku svetoga Dujma, solinskog biskupa i mučenika, zaštitnika Splitsko-makarske nadbiskupije i grada Splita. Njemu, naime, otada trajno upravljamo svoj glas jer je ''svjetlom svete vjere pokazao nama spas''. Nije bez razloga sveti Ivan Pavao II. u prigodi pohoda našoj prvostolnici, gdje počivaju Dujmove relikvije, diveći se kamenom zdanju Dioklecijanova mauzoleja, uskliknuo: ''Ovdje povijest nije šutjela“', podsjetio je.
To je Papa rekao prije 25 godina, kad je u marijanskom svetištu u Mariji Bistrici proglasio blaženim našeg nacionalnog junaka, kardinala Alojzija Stepinca. A već sutradan došao u Split, gdje je prijepodne slavio Misu na Žnjanu, a navečer u našem prasvetištu Gospe od Otoka u Solinu imao susret s mladima, prisjetio se apostolski upravitelj.
U kontekstu tog 25-godišnjeg jubileja Papina pohoda Splitu i Solinu, učinilo mi se prikladnim prisjetiti se nekih detalja iz njegova bogatoga 27-godišnjega pontifikata. A započeo ga je pozivom i glasnim poklikom: ''Otvorite širom vrata Kristu. Neka se Njegovoj spasiteljskoj vlasti otvore granice država, gospodarski i politički sustavi, široka područja kulture, uljudbe i razvitka. Neka se nitko ne boji Krista, jer On zna što je u srcu čovjeka“'. Taj poziv i vapaj on je ponavljao punih 27 godina tijekom brojnih putovanja u 129 zemalja diljem svijeta. Ostavljao je dojam ''Božjega generala'' koji predvodi vojsku u borbi sa zlom i idolima našeg vremena, posebice sa svijetom koji bježi od Boga. Kao izabrani Petrov namjesnik, nije se umarao braniti ljudska i božanska prava i žarko moliti sve neka ''otvore vrata Kristu, jedinom otkupitelju i spasitelju ljudi''. Dok se sjećamo njegova blagoslovljenoga pohoda ovoj nadbiskupiji, pokušajmo učiti nešto od ovog osobitog Božjeg viteza. Nadahnuće nam pružaju neki detalji iz njegova interesantnoga i svetoga života. Jer, bio je veliki strateg s osobito razvijenim osjećajem za čovjeka i njegovu povijest, istaknuo je.
Do zadnjeg dana života bio je u pokretu među ljudima. Istrošio se obilazeći svijetom i braneći ljudska i božanska prava. Ostavljao je dojam poniznog i skromnog pastira koji je djelovao proročki, snažno i zauzeto. Volio je tišinu i samoću. Ali, pamtimo ga i kao predvoditelja velikih masovnih okupljanja, gdje je u životnom ringu pokazao umjetničke manire oca i svetog svećenika, rekao je mons. Puljić.
Neumorno je propovijedao o Bogu koji ne prolazi, dok obličje ovog svijeta prolazi i nestaje. To je zauzeto činio i ponavljao različitim skupinama svrstanim u određene krugove: U prvom krugu bile su obitelji, mladi i bolesnici. Obiteljima je poručivao neka ''postanu i ostanu kakvima ih je Bog zamislio'': intimna zajednica osoba, u službi i obrani života te mala Crkva u kojoj se raste u krjeposti i svetosti. Oslanjao se posebice na bolesne i nemoćne, te svoje velike nakane preporučivao u njihove žrtve i patnje. Osobitu pak naklonost i ljubav očitovao je prema mladima. Njemu su, kao ocu i voditelju Crkve, obitelji, mladi i bolesnici bili ''njegova pješadija'', velika uzdanica i snaga.
U drugom krugu nalazili su se oni ''koji oblikuju javno mnijenje'': državnici, znanstvenici, političari, djelatnici kulture i obavijesnih sredstava. Obraćao im se u različitim prigodama te neumorno ponavljao da će se pravi napredak dogoditi kad se ''poveže tehnika s etikom, a vjera udruži sa znanošću''. Vjera, dakle, u zagrljaju sa znanošću i tehnika pod ruku s etikom, dat će, po mišljenju Karola Wojtyle, pozitivan obol razvoju i doprinijeti napretku i općem dobru društva i svijeta.
U trećem krugu bili su biskupi s kojima se često savjetovao, svećenici, bogoslovi i Bogu posvećene osobe. Njima je svake godine barem tri puta pisao: na Veliki Četvrtak, na Dan posvećenog života te za Nedjelju Dobroga Pastira. Biskupe, svećenike i Bogu posvećene osobe držao je svojim časnicima i generalima, neposrednim suradnicima. Smatrao ih je ''duhovnom vertikalom'' na koju se može osloniti u borbi sa zlom u svijetu. Stoga, nije se umarao poticati ih neka budu vidljivi znak onostranosti; evanđeoskim rječnikom rečeno: sol zemlje i svjetlo svijeta. Naš sveti zaštitnik već 17 stoljeća upućuje nas i predvodi k Isusu, našem Spasitelju i jedinom Otkupitelju čovjeka. Stoga mu uz njegov blagdan zanosno pjevamo: ''Zdravo, Dujme, mučeniče, Splita grada zaštitniče. Upravljamo k Tebi glas. Zdravo, sjajni naš bisere, koji svjetlom svete vjere pokaza nama spas'', objasnio je propovjednik.
Čini mi se prikladnim, uz svetkovinu mučenika, sv. Dujma, spomenuti događaj iz života svetoga Ivana Pavla II. koji je i njega zamalo ubrojio među mučenike. Njegov izbor uzgibao je veliko oduševljenje diljem Poljske, a u zemljama iza ''željezne zavjese'' probudio osobito raspoloženje i veliku nadu, istaknuo je.
U Rusiji i u nekim dijelovima svijeta zavladao je muk, šok i zabrinutost, posebice nakon njegovih pastirskih pohoda i susreta s milijunskom mnoštvom diljem svijeta. Trebalo je ''zaustaviti Papu Poljaka''. Planiran je i izveden ''zločin stoljeća'', koji je izvršio Turčin Mehmet Ali Agca, 13. svibnja 1981. Bio je to strašan šok za Crkvu i za svijet. Ranjeni i teško ozlijeđeni Papa ipak je preživio. Četiri dana nakon atentata uputio je kratku i potresnu poruku: ''Znam da ste ovih dana sjedinjeni sa mnom, pa vam zahvaljujem i sve blagoslivljam. Posebice sam blizu dvjema osobama koje su sa mnom ranjene, te se molim za brata koji me je ranio i kojem iskreno opraštam'', podsjetio je na Papine riječi.
Oproštenje ubojici herojski je čin koji su kadri učiniti samo svetci! Hvala Ti, sveti Ivane Pavle II., za to divno svjedočanstvo. I nama si 13 godina kasnije, u prigodi povijesnog susreta na Hipodromu u Zagrebu (1994.), u tijeku najžešće agresije jugoslavenske vojske i srpskih paravojnih formacija u Hrvatskoj, poručio i zamolio da ''budemo kadri oprostiti i moliti oproštenje''. Pomozi nam da Te slušamo i slijedimo Tvoje pastirske i očinske savjete kako bismo izgrađivali Lijepu Našu na principima ljubavi, pravednosti i solidarnosti, rekao je mons. Puljić.
U sklopu 25. obljetnice pastirskog pohoda Ivana Pavla II. u Nacionalnom svetištu u Mariji Bistrici, gdje je proglasio blaženim kardinala Stepinca, te sutradan pohodio Split i naše marijansko prasvetište u Solinu, možemo reći kako smo imali Papu vizionara s jakim osjećajem za ljude i njihovu povijest. Čini se kao da mu je bio san popeti se jednog dana kakvim svemirskim brodom u nebeska prostranstva, pa odozgor doviknuti preko svih planeta i meridijana da ''kraljuje Gospodin Bog''. Kad je prihvatio Kristovo poslanje, osjećao se kao ''glasnik Velikoga Kralja, koji je poslan na raskršća života''. Providnost ga je pozvala u povijesnom prijelazu uvesti Crkvu iz drugog u treće tisućljeće. Dok mu od srca zahvaljujemo za sve što je govorio i činio za nas, sada ga žarko molimo neka nas prati s neba onom istom naklonošću i ljubavlju kako nas je pratio tijekom svojih 27 godina pontifikata. Zahvaljujemo mu, ne samo za misijsku vatru koju je zapalio, već i za osobitu ljubav i brigu koju je prema nama očitovao u teškim danima Domovinskoga rata. Stoga mu Hrvatska od srca kliče: hvala: ''Kad te je u suzi zvala, čuvao si nju i nas. Srca su nam katedrala, tvoja Crkva puk je tvoj. Hrvatska ti kliče, hvala. Novu snagu podaj njoj'', rekao je apostolski upravitelj.
Danas, uz svetkovinu našeg nebeskog zaštitnika, posebice smo zahvalni i radosni što smo kroz cijelo vrijeme naše duge povijesti imali zagovornika sv. Dujma u kojem je bila položena ''naša nada, kao i procvat našega grada''. Njemu i danas posebice upravljamo svoju molitvu i pjesmu: ''Oj, pastiru, oče mili, u zajedništvu sa svetim Ivanom Pavlom II., čuvaj nas trajno, brani nas i zakrili''. Tako neka bude, zaključio je mons. Puljić.